New Yorks bedste skriverier findes ikke i bøger, film eller skuespil...
...men på Central Parks bænke.
Ruth og Ted, 50 år Et igangværende projekt
Major Krulewitch Krigshelt og ægte newyorker
Smukke Kate Kaurate, 18 år Jeg havde gjort alt for at redde dig
Biscuit H Podell Parkens bedste spark
Harry "Hun havde lammeracks"
"Vil du lave noget andet end at løbe?" Kelly og John, gift 5. maj 2012
Min smukke Randy Arthur
Læs bænkene, så forstår du...
...at der sker enorme ting i hvert eneste liv.
På den anden side, byens værste skriveri-
- er på 22 East 30th Street, lejlighed 3C.
Væggen var prydet med afvisninger fra 12 lande og 47 delstater.
Og Columbia-distriktet.
Når jeg tænker på de fortællinger og at jeg ikke så, hvad de manglede-
- kommer der ikke tårer, men floder af skam, ud af mine øjne.
Jeg var ligeglad med kærester. Jeg skrev, læste og mumlede stille.
Et slags mental sygdom.
I New York er man altid tæt på nogle, man kender eller skal kende.
I hele mit liv krydsede jeg kun gaden en gang.
Jeg stod helt stum, indtil jeg mærkede lugten fra hendes cigaret.
Den var tung, jeg genkendte den. Den var enten fransk eller spansk.
Jeg kunne ikke tale spansk.
Vi rygere er udstødte.
- Jeg stoler ikke på ikke-rygere. - Nej, de er for selvglade.
- Netop. Skal vi fortsætte på engelsk? - Ja, tak.
- Jeg hedder Brian. Hvad hedder du? - Arielle.
Som i "Den lille havfrue". Det er en Disneyfilm.
- Havfruen hedder Ariel. - Ja. Var det din første tanke?
- Hun var en interessant figur. - Virkelig?
En smuk kvinde, som boede i havet og havde en fiskehale.
Men det passede hende fint.
- Så du den i går? - Nej, da jeg var otte.
I forgårs.
- Hvad hedder det på fransk? - Sirène.
Det var hyggeligt at mødes, Brian. Ses vi igen?
Det ville jeg meget gerne.
Jeg er her hver fredag frokost, udstødt. Du må sørge for at være her.
- Så gør jeg det. - Godt, så ses vi på fredag.
På fredag.
- Tak. Hvordan har du det? - Fint.
- Det går godt med arbejdet, far. - Jaså? Fortæl.
Atlantics fiktionsredaktør tilføjede "desværre" på afvisningen.
- Hvad betyder det? - At jeg er tæt på.
Kan vi tale om jurastudiet?
8.00 i regn og sol Didi, Carolyn, Linda og Imssylein
Alle gode job kræver en ekstra samtale.
- Jeg troede ikke, at du kom. - Det tænkte jeg slet ikke på.
- På grund af regnen, mener jeg. - Regner det?
Det var en god test. En kvinde skal vide, hvordan en mand er.
- Hvilken slags mand er du? - Fugtig. En fugtig mand.
Men lykkelig i sin fugt.
- Hvilken slags kvinde er du? - En havfrue.
Tak. Nå, Brian.
Hvilket arbejde tillader, at du krydser gaden om eftermiddagen-
-ryger og taler med fremmede?
Jeg skriver. Jeg er forfatter.
- Udgivet? - Nej, ikke endnu.
- Hvor gammel er du? - 24.
- Hvad skriver du om? - Forskellige ting. En handler om baseball.
- En handler om hunde. - Hunde?
- Ja. - Og har du nogen spørgsmål til mig?
- Hvad er dit erhverv? - Spørger du, om jeg er prostitueret?
Nej. Nej, nej, nej.
- Er du prostitueret? - Bestemt ikke. Hvor vover du?
- Du nævnte det. Jeg ville aldrig... - Jeg var model indtil for otte år siden.
- Tænker du på, hvor gammel jeg er? - Ja.
Jeg er 33.
- Skal du ind til dine venner? - Ja.
Ses vi næste fredag?
Hvis du vil, men jeg har fri på hverdage fra 17 til 19.
- Det er meget specifikke tider. - Ja, det er det.
Okay.
- Skal vi sige mandag klokken 17? - Synes du om museer?
- Skal vi ses ved Guggenheim-museet? - Det ville være en glæde.
- Så ses vi. - Ja, det gør vi.
Nej, han skrev ikke: "Næste fortælling udgiver vi." Sagde far det?
- Hvad skrev han så? - Han skrev bare "desværre".
- Det skrev de ikke i dag. - Det er et tilbageslag.
Nej, mor. Fremskridt er ikke lineært.
- Den handler om døden. - Hvabehar?
Og truende fare. Den handler om døden og truende fare.
Det er en flot båd ved en smuk strand, og solen skinner.
Der er intet liv på båden. Hvad er det modsatte af liv?
- Som efter en atombombe. - De kan være under dækket.
Det er ikke kun det. Se det her.
- Der er mennesker på det. - Døde mennesker. Se på manden.
Lever han? Og ekspedienten? Hvad er det for et liv?
- Og den prostituerede? - Det er hun ikke. Du er jo besat.
- Hvad er hun så? - Det ved jeg ikke. Kosmetolog.
De er døde. Butikken overfor er lukket, og lejligheden ubeboet.
De er blevet udsat, og bygningen skal rives ned.
Hopper siges at være en ærkeamerikansk maler.
I så fald lever USA ikke.
Jo, USA lever. Og du har et trist verdensbillede.
- Nej. Bevis det. - Hvilket?
- At USA lever. - Se dig omkring.
De virker ikke særlig levende. Bevis det.
Okay.
Du kan have ret, jeg ved det ikke.
- Din accent er meget smuk. - Tak.
Man kan ikke stole på en forelsket mands ord.
- Hvorfor flyttede du til New York? - Min mand blev diplomat her.
- Hvad skete der med din mand? - Hvad mener du?
- Ham, du var gift med. - Var gift med? Er gift med.
Ingenting. Han arbejder på det franske konsulat, nogle gader herfra.
- Så du er gift? - Selvfølgelig, hvad troede du?
At du ikke var gift.
- Hvorfor troede du det? - Hvorfor ikke? Du har ingen vielsesring.
Meget amerikansk. Uden et skilt farer I vild.
Ikke kun amerikanere, mange kulturer har symboler for ægteskab.
Ringe, piercinger, prikker.
De skal gøre, at folk undgår denne slags-
-pinlige situationer.
- Vil du forlade situationen? - Vi virker til at søge hinanden.
- Ja, og? - Tja...
- Du burde have nævnt... - Skal alt siges?
Kan ingenting læses mellem linjerne? Hvordan tolkede du 17 til 19?
Virkede jeg ikke forvirret over det? Jeg troede, jeg viste forvirring.
- Jeg troede, du lavede sjov. - Nej, jeg var faktisk forvirret.
- Hvad troede du, at jeg mente? - At du havde et travlt skema.
Eller at du ikke ville mødes på et senere og mere sexet tidspunkt-
-med en, du knap nok kendte.
- Det var en slags kode. - En kode?
Et 17 til 19-forhold er et udenomsægteskabeligt forhold.
Sætter franskmænd virkelig tid af til det?
"13-15, frokost. 15-17, telefontid. 17-19, utroskab."
Overtræder du andre bud? Afgudedyrkning mellem 10 og 12?
Det er ikke bogstaveligt, det er en talemåde.
Det er et tidspunkt på aftenen, hvor ens færden-
-kan være lidt uklar.
- Det står ikke i min franske ordbog. - Nej, det forstår jeg.
Tidligere foregik den slags mellem 17 og 19, tror jeg.
Nu sker det hele tiden, men min mand og jeg har indset-
- at de tider passer os godt. Det giver en mulighed og har tydelige grænser.
Vi er nok lidt gammeldags.
Ja, bestemt.
- Så din mand gør det også? - Hans elskerinde hedder Jane.
- Kender du hende? - Vi ses af og til veds sammenkomster.
Hvordan føles det?
Tja... Ingenting siger noget, så ingen bliver forlegne.
Og ingen har problemer med nogen.
Det er sådan, vi har valgt at leve.
En dag står jeg ved siden af hende til hans begravelse.
Bliver det snart?
Det her lyder sikkert prangende og hedonistisk.
- Lidt. - Det er det ikke. Vores valg har årsager.
- Har I børn? - To. Vil du se billeder?
Ja.
Marc er syv, og Élodie er seks.
- De er kønne. - Tak. De er mit livs lys.
- Det her forvirrer dig vist. - Jeg... Ja.
I min kultur er man ikke så fordømmende.
Vi er ikke i din kultur, men i min.
Hvis min kultur ikke var fordømmende, ville vi ikke have noget at lave.
Din kultur skal måske blive voksen.
Der er måske andre livsanskuelser?
Man gifter sig måske med nogle og elsker andre.
Arielle, du er ældre end jeg og sikkert klogere-
-og du har sikkert set mere af verden.
Du er smuk, elegant-
-klog, sjov og interessant.
Det føles, som om vi er i familie, og det er vidunderligt.
Kommer der virkelig et "men" i slutningen af sætningen?
Ja. Men at være her med dig ville være en affære.
For mig er det ikke etisk.
Uetisk. Ikke godt, etisk set.
Jeg må respektere din etik, hvis du skal respektere min.
Hvis du ombestemmer dig, er jeg i rygekrogen hver fredag.
Hvis vi ikke ses igen, skal du vide...
...at jeg vil huske dig med varme.
Er du okay?
- Jeg er ked af det. Det var starten. - På hvad?
Tro.
Fortsættes... Bonnie & David Cantor med familie
Næste fredag, lige efter frokost-
-aftog arbejdstempoet.
Jeg vidste, hvor hun var, og jeg tænkte ikke på andet.
Fredagen efter... Tja, franske piger er dårlige for arbejdsmoralen.
Det tog livet af mig, at hun tændte sin egen cigaret.
Fredagen derefter...
Jeg fatter ikke, at det tog dig tre uger.
Undskyld.
Hvad sker der så nu?
Værelse 2117. Klokken 17.
Brug din nøgle.
- Hvordan har du det? - Fint, tak. Og du?
- Strålende. Vil du have champagne? - Ja tak.
- Se folk i øjnene, når du skåler. - Det ved jeg. Syv års ulykke.
- Ulykke? Er det jeres version? - Ja. Hvordan er den franske?
- Syv års dårlig sex. - Gode Gud.
Det siger alt om vores kulturer.
Ja. Din er meget optimistisk.
Efter fem år med dårlig sex giver mange op-
- men I holder ved. Beundringsværdigt.
Tak.
Under alle omstændigheder skal man se hinanden i øjnene.
- Er du nervøs? - Nej, jeg gør tit sådan her.
Jeg er... nervøs. Jeg bliver nervøs over at være sammen med dig.
- Det er da fjollet. - God nervøsitet, som en lille pige.
Det mærker man ikke.
Nej, det håber jeg ikke.
Nogle gange er livet-
-meget mærkeligt.
Du skulle måske skrive lykkekager.
DIN RUMPE HER
- Har du det godt? - Jeg har aldrig læst i udlandet.
Det fortryder jeg nu.
- Det var helt anderledes. - Fra, hvad du forventede?
- Fra fortiden. - Godt. Jeg ville netop sige det samme.
Virkelig?
Wow. Tillykke til mig.
Du er en naturlig elsker. Din krop udtrykker det, der er i dit hjerte.
Det vil jeg skrive ned.
- Har ingen kvinder sagt det? - Nej.
Wow, tillykke til mig.
Hvordan gør du det der? Hvordan kan du se sådan ud efter 30 sekunder?
Skal du gå?
Der er velgørenhedsgalla på mine børns skole.
Misforstå ikke det her, men...
Pludselig føles det umuligt, at du har det liv.
Jeg misforstår det ikke. Det føles også umuligt for mig.
Det vil det gøre, indtil jeg ser mine børn.
Jeg vil spørge dig om noget, hvis jeg må.
Det, du sagde om tro.
Hvad mente du? Vil du fortælle mere?
Klokken er næsten 19.
- Ses vi i morgen? - Nej, på mandag.
17. Samme værelse. Behold nøglen.
Tro mig.
Sig "så ses vi", som du gjorde dengang.
Så ses vi.
Jeg elsker det.
Jeg var alt for lykkelig til at kunne skrive.
Persiennerne havde en dårlig weekend.
- Skal I spise popcorn i biografen? - Ja.
Spiser du popcorn, når du læser?
Jeg spiser solsikkefrø og spytter skallerne ud i en kop.
- Jeg kan ikke kysse dig farvel udenfor. - Det forstår jeg.
Folk kan se os sammen, det er tilladt.
Jeg kan tage din arm, men ikke kysse dig.
Hvis reglerne er sådan, så er det sådan.
Tvivl ikke på min lyst til det.
Nogle gange er det nok.
Mellem 19 og 17 studerede jeg fransk kultur.
En, to... Nå.
De virkede til at være et mærkeligt folk.
Hun syntes sikkert, at mit folk var mærkeligt.
- Jeg mistede min uskyld i pesachen. - Pesach?
Ved du, hvad det er? Det er en jødisk højtid.
Man spiser matze, usyret brød.
- Jaså. Hvordan var det? - Matzen eller den mistede uskyld?
- Matzen, selvfølgelig. - God. Den forandrer sig ikke.
Nogle gange var vores to timer stille og hverdagsagtige.
- Åh, nej. Jeg har dårlige nyheder. - Hvad?
- Det er vist ikke vores båd, vi styrer. - Virkelig?
- Hvor er vores båd så? - Aner det ikke.
Nogle gange var de ikke så stille.
- Brian? - Ja?
Gør mig selskab. Tag din mad med.
Hej, jeg er Arielles mand Valéry.
- Enchanté. - Enchanté.
Undskyld fugten fra hotdoggen.
Hvis du tilgiver, at jeg forstyrrer.
Jeg... Jeg syntes, at vi burde mødes.
- Arielle taler godt om dig. - Gør hun? Med dig?
Hun siger, at du er et godt menneske.
Sjov, charmerende, alvorlig, intelligent og rar.
Hun mener, at du er begavet.
Tak.
Jeg er glad for, at hun har mødt dig.
Den korte tid, hun har kendt dig-
- har jeg set en glød i hendes øjne, som jeg aldrig har set før.
Det gør mig meget glad. Jeg ville takke dig.
Selv tak.
Jeg ville blive glad, hvis du kom til middag hos os på lørdag.
- Virkelig? - Ja.
Kan det være en gentleman-manøvre for at få mig til at slappe af-
- inden chaufføren vender sig om og spidder mig med en fleur-de-lis?
- Nej. - I så fald...
...takker jeg for invitationen og ser frem til det.
173 East 77th Street. 19.30?
- Hvordan fandt han ud af det? - Jeg fortalte ham det.
- Hvad? Sagde du det frivilligt? - Selvfølgelig.
- Hvorfor? - Han er jo min mand.
- Kendte du til invitationen? - Nej. Jeg er ikke overrasket.
- Valéry gør dejlige ting. - Hvordan kan det være dejligt?
For mig er det meget underligt.
Jeg ved ikke, hvad han vil. Det er en sag mellem dig og ham.
I har jeres eget forhold, hvis du vil. Jeg anbefaler det.
Du vil sætte pris på hans venskab. Sådan er han.
På en måde bliver lørdag aften tankevækkende og dejlig. Bare vent.
- Du forstår det ikke endnu, vel? - Nej.
- Jeg føler skyld. - Hvorfor? Han er glad på vores vegne.
- Fordi jeg ikke forstår det. - Glem, hvordan du tror, folk skal være.
Verden overrasker dig med sin elegance, hvis du giver den lov.
Knap mig op.
Her skabte de rejsende S og M og deres børn en lykkelig familie.
"Brian Bloom, jeg er ventet." Sig ikke sådan.
"Brian Bloom, inviteret gæst." Tarveligt.
Hej. Brian Bloom melder sig til middagen.
Ja... Hej.
Godaften. Må jeg tage Deres frakke?
Gerne.
Tak.
- Elevatoren er herovre. - Elevatoren?
- Godaften, velkommen i vores hjem. - Tak.
- Værsgo. - Tak.
Brian, kom ind. Jeg er glad for, at du kom.
Jeres børn er utrolige. Er de rigtige eller købt via postordre?
Postordre. Kom og hils på folk.
Hør, det her er vores ven Brian Bloom, en meget begavet forfatter.
- Brian, maestro Alan Gilbert. - Det er en ære.
- Hr. Julian Bond. - En ære, sir.
- Monsieur Daniel Boulud. - En dag får jeg råd til at spise hos Dem.
Sludder. Du får mit kort, og jeg beder Karim tage sig godt af dig.
- Her er vores ven Jane Hastings. - Goddag.
Jane er redaktør hos Farrar, Strauss and Giroux.
Det bliver det første af mange håndtryk.
Åh, du er her.
Mine damer og herrer, tre af mine foretrukne ord: Middagen er serveret.
Denne vej.
Du er udødelig, men dog menneskelig.
Gud kan være rar og glad, men også irriteret.
Hvad er det for en gud?
Jeg har hørt mine indspilninger og villet dræbe alle, også komponisten.
Selv om komponisten er død.
- Så han kan være hævnlysten? - Bestemt.
- Ikke hvis vi blev skabt i hans billede. - Netop.
- Godaften, maestro! - Sig ikke "maestro".
- Han nyder det vist. - Jeg laver sjov.
- Var denne aften virkelig? - Du vænner dig til det.
- Julian Bond spiste ikke meget. - Han er bare høflig.
- Skulle jeg ikke have taget to gange? - Det var helt i orden.
- Alan Gilbert tog to gange. - Det var helt i orden. Slap af.
Skal vi dele den?
- Farvel, Brian! - Godnat!
Godnat! Vi ses!
Du kender vist til tingene. Har du kendt Valéry længe?
Et år.
Må jeg spørge om noget? Tænker du aldrig:
- "Hvad laver jeg? Det her er tosset." - Nej.
Så forklar mig, hvad jeg laver. Det her er jo tosset.
- Du er lykkelig, ligesom jeg. - Vil du ikke have et varigt forhold?
- Jeg er 25 år. Jeg har tid nok. - Sandt nok.
Livet består af øjeblikke. Man skal have så mange gode øjeblikke, man kan.
Jeg har altid lært, at intet er gratis. Til sidst må man betale.
Så slår det tilbage, og man må lide tusindfoldigt.
- Hvem har opdraget dig? - Jøder.
Vil du være en god forfatter, kan du ikke leve et middelmådigt liv.
Du får lige en baseball-metafor, jødiske forfattere elsker dem.
Slå fra hælene. Okay, Brian Bloom?
Okay.
Jeg ser frem til at se dig igen og udviklingen af din holdning.
Du er en naturbegavet redaktør.
- Hvor fik du denne idé fra? - Jeg forsøger bare at slå fra hælene.
- Undskyld forsinkelsen. Ariel. - Arielle, mor.
Arlene Bloom.
- Hvor er far? - Parkerer. Området er et mareridt
Der er mange parkeringshuse. Far betaler ikke for at parkere.
- "Det er røveri", siger han. - Han har ret.
Spørg, om de har en anden stol, min ryg tager livet af mig.
- Alle stolene er ens. - Undskyld, kan jeg få en anden stol?
- En, der støtter i ryggen. - Vi har ikke andre.
- Ingen klapstole? - Vi har desværre ingen.
- Så står jeg op. - Vil du stå op?
- Det er røveri at parkere her. - Hej, far.
Jeg måtte give op og parkere i et parkeringshus.
- Din mor står op. - De har ingen klapstole.
Det er The Carlyle, Arlene.
Da vi mødtes, sendte hun forretten ud, nu er det stolene.
- Far, hils på Arielle Pierpont. - Det er en glæde.
Det er en glæde for mig. Ja, jeg har studeret dit sprog.
Glimrende.
Jeg kender skikken.
Når man møder en smuk kvinde-
- skal man straks bolle med hende to gange.
Far, verbet "baiser", som før betød "kysse"-
-har skiftet betydning.
Har det? Hvad betyder det nu?
- Det betyder "at bolle". - Herregud. Undskyld mit sprog.
Alvorligt talt, 42 dollar for to timer-
- og så skal vi køre til et andet sted i teaterdistriktet.
Vi skal se "Book of Mormon". Ikke i original opsætning, men alligevel.
Erstatningsmormoner.
Det er måske billigere at lade bilen stå her og tage en taxi.
Kan vi lægge strategi senere?
- Hvad ønsker De? - Bordvand. Almindeligt vand.
- Jeg tager en vodka martini. - Så skal jeg synge anden akt for dig.
- Jeg drikker ikke, jeg skal måske køre. - Ja, det nævnte du.
- Vodka martini lyder godt. - Tror du, at vi får en taxi?
Med en kanyle, tak.
Har du hørt bedre skolefransk end hans?
- 99 til den nationale prøve. - Og han er opdateret.
- Og han har aldrig forladt landet. - Det er jeg meget stolt af.
Det var godt, at tiden passede. Brian sagde, at du er ledig til 19.
- Det stemmer. - Arielle, som vores søn taler så godt om.
- Fortæl om dig selv. - Jeg er 33, gift og mor til to.
Tjener. Whisky, tak.
En gift franskmand på 33 år med to børn.
Alle dele af sætningen er grund nok til at droppe jeres forhold.
De lod os ikke flyve over Frankrig på vej til Khadaffi.
- Franskheden plager dig ikke. - Det andet kan jeg ikke diskutere.
Så sprænger min bugspytkirtel.
Derfor stopper jeg ved det mindre farlige, men stadig ubehagelige-
- at hun er fransk. Under krigen svigtede de deres jøder.
- Det gjorde alle. - De kapitulerede tre gange.
- Hvad har det med sagen at gøre? - Sådan er de.
Mimi og Joe Fabricant tog til Paris og blev tilsvinet.
Joe havde en parlør. Hans granfætter var på Omaha Beach.
Meget utaknemmeligt.
- 42 dollar, tak. - Herregud.
Jeg håber, at du ved, hvad du gør.
Bare det ikke er sådan en beslutning, der tager et rigtig godt liv-
-og gør det værre.
Det er det ikke.
Hvad fanden har de gang i?
Se, far. Hun bollede hende to gange.
Arlene, hvad mener du om "La femme Robinson" derovre?
Eller skal jeg kæmpe kampen alene?
Som til karaokeaftenen, da du lagde mikrofonen og gik din vej-
-fordi du ikke kunne læse sangteksten.
Det er dejligt, at har glemt alt om det.
Der er to kræfter her på jorden, som man ikke vil kæmpe imod.
Den ene er Moder Jord, den anden er kærligheden.
Hun er vidunderlig. Situationen er ikke perfekt-
-men hun tilbeder min søn.
Enhver fornuftig forælder føler varmt for den, der tilbeder ens barn.
Alt andet ville være asocialt.
Okay. Så er jeg vel asocial. Det er ikke noget nyt.
Jeg er ikke imod hende, jeg kender hende knap nok.
Det er vel i orden, at Arielle gav mig sit nummer? Vi skal ud at shoppe.
Hun skal lære mig at gå som hende.
Du aner ikke, hvor lidt lyst jeg har til et Broadway-stykke lige nu.
Det er en af to ting. Måske begge.
Hvilket?
Enten er ingen immun over for din charme...
...eller så kan verden virkelig forbløffe en med sin elegance.
Hvad er der?
Jeg elsker dig.
Bare så du ved det.
PATTI OG TOM STARTEN PÅ EVIGHEDEN
Vi begynder med noget enkelt.
Smag fra glasset, tak.
Er den hvid eller rød?
Rød.
- Herregud. - Helt ærligt? Tager du pis på mig?
Du har en vandbøffels smagsløg.
Det skal vi lave om på. Tag bindet for øjnene igen.
Tag en bid af fluten for at rense smagsløgene.
Okay, drik nu af glasset.
- Er det Miller eller Guinness? - Miller.
- Du milde. - Hvad? Fandens.
- Jeg var helt sikker. - Spis kylling for at rense smagsløgene.
Nej, det var jeg ikke. Jeg havde for store briller.
- Jeg var ikke særlig pæn. - Det tror jeg ikke på.
Jeg er glad for, at du ikke tror på det.
Det har jeg yderst svært ved at tro på.
Det var eventyrligt.
I min kultur venter vi længe, i årevis, før vi...
- gør sådan. - Kald det kulturel udveksling.
Skal vi gøre det igen?
Når du bliver en berømt forfatter, vil alle kende dit navn.
Jeg ønsker ikke, at han skal kende mit navn.
Du får ikke noget valg.
Hvordan kan du være mere sikker på mig, end jeg selv er?
Jeg har set fremtiden.
ENDNU MERE LORT I LORTEBYEN
Tak. Et øjeblik.
- Er det dig? - Barnepigen har fået en luftvejsinfektion.
- Valéry og jeg skal til en frokost. - Er det værre end luftvejsinfektion?
- Jeg kan ikke gå fra børnene. - Intet problem, jeg har en idé.
Ja, I er franske, men når I skal bo her-
-skal I kunne gøre visse ting.
Ingen af dem, ingen...
...er vigtigere end at kunne ramme en baseball.
Okay, Élodie.
Op med bageste albue. Øjnene på bolden. Vigtigst af alt...
- Ingen udfald. - Nemlig. Så kører vi.
Er alt okay? Det gjorde ikke ondt? Hvad kaldes det?
- Hagemusik. - Ja. Man skal flytte sig.
Vær ikke bange for næste kast. Kommer bolden mod hovedet, så flyt dig.
Vær bange for at være bange for bolden. Sådan gør vi i USA.
Ram mig på næsen. Lige på næsen.
- Flot! Kom her. - Kast mig op i luften igen!
Tre til. To til. En.
Brian, jeg er glad for at du er mors kæreste.
Også jeg. Vi er glade for, at du er en del af familien.
- Tak. - Min tur til at slå! Min tur til at slå!
Giv din søster... Hvad kaldes de?
- Tåbens værktøj. - Nemlig, tåbens værktøj.
Sådan. Er I klar?
Hvad er jeg gået glip af?
Din datter er Derek Jeter, og din søn David Ortiz.
- Jeg forstår ikke et ord. - Pyt med det. Se godt efter.
Stå med spredte ben. Jeg vil se din forreste hofte.
- Dril ham lidt. - Ingen slåer, ingen slåer.
Sådan!
Jeg er så stolt af dig.
- 6.000 dollar og de udgiver den. - Fortællingen om hundene.
Som du nu fortryder, at du hånede.
Med talent kan man skrive om noget vås og stadig narre folk.
Jeg er så stolt af dig!
De holder en ceremoni. Kommer du?
- Den er ikke mellem 17 og 19. - Nej.
- Kan vi bryde reglerne? - Vi kan ikke bryde dem.
Det forstår jeg.
Vi må fortolke dem lidt.
- Hvad indebærer det? - At intet kan holde mig væk fra den.
Din fremtid begynder nu.
Jeg sværger, at jeg ikke tror på andet end udødelighed.
Det bedste ved mit job er at læse nye forfatter og af og til udgive dem.
Talent kommer, når det kommer, og så skal man holde sig til.
I aften præsenterer jeg seks utrolige stemmer.
De er nye forfattere lidt endnu.
Her kommer de i den altid så lige bogstavelige rækkefølge.
I "Kupchinos Station" giver Diane Altschuler liv til 1980'ernes Leningrad.
En by arret af 2. Verdenskrig-
- som nu rammes af følgerne af Jimmy Carters kornembargo.
Eleni, som er baseret på forfatterens mor-
- tjener en lille løn ved at stå i kø for en rig nabo.
Jeg har det skidt med det her. Hun har sin mand med.
- Stop nu, far. - Jeg bliver vred, men på hvem?
- Diskuter det bagefter. - Samfundet er opbygget af par.
I medgang og modgang, oftest modgang, har sine grunde. Det forvirrer ikke.
- Jeg bønfalder dig. - Se nu din søns store øjeblik.
Brian Blooms "Løb fra Becky"-
- handler om et forbudt forhold mellem to racehunde.
Den ene er en schæfer, og den anden en retriever.
Jeg har læst Deres avis, siden jeg begyndte på college.
Det gør mig stolt.
En kopi af The New Yorkers verdenssyn hænger på vores gæstetoilet.
Snart hænger hans fortælling ved siden af.
Nej, den skal hænge i stuen.
Fortsætter han med at skrive sådan, vil han fylde alle vægge i huset.
De er meget venlig, jeg troede, at De var mest brysk.
- Troede det ikke det? - Jeg forventede en skiderik.
- Må jeg låne jer et øjeblik? - Ja.
- Vil I undskylde os? - Gå nu bare.
Tak for redningen. Nu tager De udmærkelsen tilbage?
Jeg har selv forældre? Alt, jeg sagde, var sandt.
Alle fortællingerne var gode, men i din skimtede man noget stort.
- Tag det, som du vil. - Tak.
Vi ses igen.
- Du store. - Siger du "du store"?
Det fløj bare ud af mig, for første gang i mit liv.
Hør godt efter.
Okay. Min chef er ovenpå ved receptionen og vil møde dig.
Han har læst halvdelen af din fortælling og elskede den.
Han kaldte den episodisk, for han læste den i flere omgange-
- men han elsker din stemme. Elsker den. Han vil have dig til at skrive en roman.
Han vil udgive dig, det siger han aldrig. Han hader alt.
Han vil bare lige møde dig kort, for at se, at du ikke er tosset.
Hvad fanden er der med dig?
- Hun tog Valéry med. - Selvfølgelig, regler er regler.
Bør det ikke plage mig? Plager det ikke dig at se dem sammen som i dag?
Okay, tag dig nu sammen. Med det samme!
Du skal ind til dit livs vigtigste samtale.
Det gælder ikke kun din fremtid, men også min. Klarer du det?
Glem den franske kvinde i ni sekunder.
Ræk hånden frem og hils, som et normalt menneske-
- så du får din drømmekarriere, eller skal spildes-
- eller opløses som et lommetørklæde af en fed mands nysen?
Kan du se klart?
Kan du se klart? Kan du se klart?
Du er mere tosset end mig. Ja, ja. Jeg kan se klart.
Okay.
"Hvordan går det, sir?" Mere behøver du ikke at sige.
"Hvordan går det?"
- Jonathan Galessi, vores forlægger. - Hvordan går det, sir?
- Sagde Jane, du skulle sige sådan? - Ja, det gjorde hun, sir.
De kommende år ønsker jeg, at du gør næsten alt, hvad hun siger.
Det gør jeg vist allerede.
Jeg vil læse, hvad du skriver, når du har noget at skrive om.
Så bliver det en ære at udgiv det.
Æren er helt på min side.
Det er min glade lyd.
Jeg vil ikke blande mig i, men man er også forælder, når barnet er i avisen.
- Sam, han finder ud af det. - Må jeg afslutte samtalen?
I 30 år har jeg ikke afsluttet en sætning.
- Dine subjekter fortjener ikke prædikat. - Var det en grammatikfornærmelse?
- En syntaksfejl? - Ikke alle er heldige som os.
Ikke alle har det så let. Husker du, hvor sikre vi var?
Hvor hurtigt det gik, og hvor lidt der stoppede os?
Kan du huske, hvad du sagde til mig efter vores allerførste samleje?
- "Er du sulten?" - Inden det.
Ja, det husker jeg.
Jeg går nu. Jeg nyder at gå. Jeg har meget at tænke på.
- Du kan blive overfaldet. - Af hvem? En træt kontormand?
- Din søn er tosset. - Fordi han går? Prøv selv.
Tak, fordi I kom i aften.
- Hør her, jeg er meget stolt. - Også jeg. Jeg mener det.
- Nu bruger vi jurapengene. - Halvdelen.
Jeg elsker jer. Kør forsigtigt.
Vi ringer to og et halvt signal, når vi kommer hjem.
- Hvilken bro skal vi tage? - På dette tidspunkt?
- Hallo? - Jeg skal have hjælp med smykker.
- Hvilke juvelerer respekterer Arielle? - Det er midnat.
- Hvorfor spørger du? - Jeg ved intet om accessories.
- Hvorfor køber du smykker til hende? - Skal jeg svare på det?
Jeg bliver din redaktør, så vores forhold bliver sådan her.
- Hvordan? - At du stiller skøre spørgsmål...
- og jeg taler dig fra det. - Sig, hvor jeg skal købe dem.
Hvilken slags smykker? Sjove eller vigtige?
Vigtige. Så vigtige, som jeg har råd til.
- Giv mig et beløb. - 6.000 med moms.
Dior.
Okay.
- Jeg vil sove nu. - Jeg vidste, at du ville vide det.
- Jeg glæder mig til i morgen kl. 17. - Bliv lidt. Jeg vil sige noget.
Naturligvis.
Jeg vil blive en god forfatter og skrive ting, som betyder noget for folk.
Men det eneste, jeg virkelig vil have her i verden-
- er, at være den mand, der går ved din side.
- Du går jo ved min side. - 17 til 19 er slet ikke nok.
Gift dig med mig, Arielle. Jeg vil være din mand og stedfar for dine børn-
- og, hvis du vil, kan vi få børn sammen.
Jeg er jo gift.
Det er ikke en almindelig forlovelsesring.
Sådan en ville kræve et større beløb.
Du kender situationen og reglerne.
Ja. Jeg kan ikke følge dem længere.
Vi havde en tillid, som du har brudt.
Det ved jeg.
Jeg kan ikke gøre for det. Jeg har fundet den, jeg vil tilbringe livet med.
Den drift er stærkere end regler eller tvivl om ægteskabets formål.
Men hvis dine følelser ikke er lige så stærke-
-så har jeg fuld forståelse for det.
Det er de.
Det ved du.
Er de?
Fra første øjeblik.
- Er du parat til at blive stedfar? - Ja.
Du må vokse op hurtigt og går glip af din ungdom.
Ungdommen er overvurderet. Voksenlivet er meget bedre.
Jeg er ni år ældre end dig. Når du er 34, er jeg 43.
- Kvinder er smukkest i 40'erne. - Det stemmer.
- Ti år senere er jeg 53. - Så er kvinder smukkest i 50'erne.
- Ti år derefter... - Gælder det matematik nu?
Nej.
Er det altid bedst for børnene at blive i et ægteskab?
Troede jeg på det, ville jeg ikke bede dig om det her.
Tror du på det, skal du sige det nu.
Det her er kompliceret. Meget, meget kompliceret.
Nej, det er ikke. Jo, selvfølgelig.
Men samtidigt er det meget enkelt.
Hvad er vi villige til at gøre for kærlighedens skyld?
Hvordan kender du min størrelse?
Jeg beskrev din hånd for sælgeren.
Siger du ja?
Jeg elsker dig af hele mit hjerte.
Mød mig her i morgen.
Jeg tager en rejsetaske med, og så bor vi her i starten.
Jeg siger det til Valéry i aften, jeg kan ikke ringe til dig.
Bare...
Vær her i morgen.
- Klokken 17? - 16.
Der er ingen regler længere.
- Ja? - Det er Valéry. Luk mig ind.
Lejlighed 3C.
- Kom indenfor. - Tak.
Vil du have noget? Jeg har...
Vi havde en aftale.
Tydelige, hæderlige, underforståede grænser.
Det ved jeg.
Jeg inviterede dig ind i min familie under trygge former-
-og du har svigtet alle involverede.
Jeg havde intet valg.
- Ved du, hvad du gør? - Ja.
Jeg er ked af det her. Jeg ønskede ikke at såre dig.
Det ved jeg.
Havde rollerne været byttet om, havde jeg gjort det samme.
Tag dig godt af hende.
250.000 DOLLAR TIL UDGIFTER
KÆRE ANNE FRA HAM DER ELSKER DIG HØJT
- Hr. Bloom. - Ja?
Fru Pierpont bad mig give Dem det her.
Jeg begyndte at arbejde som 11-årig. Ved de 25 var karrieren næsten forbi.
Jeg spekulerede på, hvad der skulle ske. Hvordan blev mit liv?
Jeg var skrækslagen og begik en ungdommelig fejltagelse.
Visse piger var heldige. De forelskede sig, men ikke jeg.
Ikke en eneste gang, selv om jeg havde set hele verden og mødt alle.
Det forår blev jeg præsenteret for Valéry. Han var, som han er nu.
Solid, betydningsfuld og god.
Jordens salt, som I amerikanere siger.
Jeg holdt meget af ham og respekterede ham.
Det er en slags kærlighed. Den eneste slags, jeg troede, jeg skulle opleve.
Jeg troede ikke på kærligheden. Jeg troede ikke på kærligheden.
Otte år senere opdagede jeg, at jeg burde have gjort det.
Den har forbløffet mig, denne nye lykke, som bare dukkede op.
Den hemmelige dør, der blev åbnet i mig.
Jeg har aldrig følt mig så levende-
-som når jeg er i dine arme.
Det er så fristende at glemme alt og tage imod denne gave.
Men jeg kan ikke.
Du vill være en fantastisk stedfar for Marc og Élodie-
- og en vidunderlig far til de børn, vi måske ville have fået.
Det er ikke på grund af livsstilen eller aldersforskellen-
-eller andres meninger.
Da Valéry og jeg giftede os, skrev vi vores egne ægteskabsløfter.
"Jeg vil altid holde dit hjerte mere kært end mit eget."
Han har altid holdt sit løfte, så jeg må holde mit.
Det handler om mere end ære.
En dag, når du får børn-
- vil du forstår, at det at forlade dem er at forlade dig selv.
At skade dem er utænkeligt.
Jeg har jo sagt, at jeg er gammeldags.
Du må ikke kontakte mig. Det forandrer ingenting.
Det gør mig meget ked af det at sige farvel og blive adskilt.
Jeg kan ikke tro det.
Vi havde så mange eventyr foran os.
Med tiden havde jeg måske fundet noget ved dig-
- som jeg ikke kunne holde ud. Det havde været anvendeligt nu.
Men det tvivler jeg på. Det siges, at ingen kærlighed er perfekt.
Men så har man ikke mødt dig. Arielle.
- Skal jeg hjælpe Dem? - Nej tak, men må jeg bede om en tjeneste?
Vil du give det her til fru Pierpont, når hun spiser frokost her på fredag?
- Naturligvis. - Tak.
Jeg gjorde, som hun bad mig om, og kontaktede hende ikke.
Jeg undgik hendes område.
Jeg tog ikke tilbage til Hotel St Regis.
Hvis det lå på min vej, valgte jeg en omvej.
Nye værker af nye forfattere "Løb fra Becky" af Brian Bloom
- Ja? - Det er bare mig, Jane.
- Hvordan har hun det? - Det ved jeg ikke.
Hvad mener du?
- Jeg gjorde det forbi med Valéry. - Hvorfor?
Der ligger en sorg over det nu.
At være sammen med dem føles som at svigte dit og mit venskab.
Det gør du ikke.
Og fordi...
...fremtiden kommer, uanset om man vil eller ej.
Spis noget og ryg mindre.
Ring, så går vi i biografen. Noget fra et stort, amerikansk filmselskab.
Man skriver lidt, når man er lykkelig, men så meget mere, når man er ulykkelig.
Ens passion skal have afløb, og det er sidste mulighed.
Lidelsen skal være godt for noget.
Jeg kan ikke afgøre, om orden var prisen værd.
JEG HUSKER DIG HVER DAG
- Hvad laver du? Hvor skal vi hen? - Vent nu bare lidt.
"HAVFRUEN" AF BRIAN BLOOM
Smil nu, dit fjols, smil.
Kom nu. Kom, vi skal fejre det.
For tusinder af år siden kom nogen på konceptet forgængelighed.
Foranderlighedens skønhed og uundgåelighed.
De var nok lige blevet dumpet.
Jeg tænkte meget på, hvad minder er værd.
At noget ikke varer evigt, betyder ikke, at det er mindre værd.
Jeg rationaliserede måske bare i stedet for at sørge over det tabte.
Et liv, jeg aldrig fik. Jeg ved det faktisk ikke.
Jeg vælger at tro på minderne. Jeg valgte at tro på hende.
Jeg tror, at båndet aldrig blev brudt, og at vi bærer hinanden i vores hjerter-
-som en enestående hemmelighed.
Hun gjorde mig til forfatter og mand.
Der ville komme andre store kærligheder, men hun havde ret.
Kun en forblev perfekt.
"VI ER HJEMME" MARCO OG JEANNE WEISBARD
Det her vil du synes om. Carol sagde-
-at hun vil holde sin arbejdsferie.
Derfor forlod den mig aldrig.
Forblev den også perfekt for hende-
-eller klamrede jeg mig til en idé?
Nogle spørgsmål må forblive ubesvarede.
Men i New York er man altid tæt på nogle, man kender-
-eller skal kende.
- Hej. - Hej.
Brian, dejligt at møde dig.
- Det her er Kiva. - Goddag. Dejligt at møde jer.
- Marc. - Vores børn, Marc og Élodie.
- Og... - Det her er Charlie Bloom.
Hej, Charlie.
- Han er to år, ikke? - Jo, det er han.
Han siger ikke så meget endnu.
- Jeg elskede "Havfruen". - Også jeg. Alle dine bøger, faktisk.
Vi læser alt, du skriver.
Tak, det glæder mig.
- Hvordan har Jane det? - Strålende. Jane er Jane.
Hun er blevet gift. Hun mødte en god mand, en cellist.
- De har en søn. - Vidunderligt.
Fru Bloom, ud over at være mor til denne kønne dreng...
- Skal vi gå? Brian. - Pad godt på jer selv.
Dejligt at møde jer.
Vi ses måske aldrig igen.
Er det dårligt eller godt?
En ting ved jeg:
Din yndlingsfortælling, uanset hvilken det er-
-blev skrevet til en enkelt læser.
MED KÆRLIGHED OG TAKNEMMELIGHED FRA FILMMAGERNE, FORÅRET 2013